IMPEDIMENTUL
Domnul Doria? Virginia Goodman.
Vin din partea avocatului dumneavoastră, domnul Felix Leiva.
O plăcere să vă cunosc.
- Poftiți înăuntru, intrați. - Mulțumesc.
Dacă-mi dați 2 minute, am să termin să mă îmbrac.
Desigur.
Iar în ambientul național, știrea zilei este că
în această dimineață a fost celebrată slujba de înmormântare în onoarea Laurei Vidal,
binecunoscuta fotografă și artistă vizual,
presupus asasinată de către amantul ei Adrian Doria,
recent premiat în cadrul prestigioaselor Premii europene
pentru inovație și dezvoltare managerială, ca omul de afaceri al anului.
Doria, care tocmai ce-a asaltat piața asiatică
cu firma sa "Global Go Tech Media",
se declară nevinovat și afirmă că este victima unui complot.
Vă așteptam mai târziu, doamnă Goodman.
Da. Mă tem c-a apărut o complicație neprevăzută.
Am încercat să vorbesc cu Felix, dar... are telefonul închis.
E plecat într-o călătorie.
Dar bine, m-a asigurat că... avea totul sub control, că era pe urmele unei piste care...
urma să schimbe totul, da. Așa este.
Asta e ceea ce mi-a spus ultima oară când am vorbit cu el.
Dar atunci nu știam ceea ce știu acum... iar el încă nu cunoaște.
Ce anume?
Că e foarte posibil să fiți chemat să dați o declarație chiar în această noapte.
Ce spuneți?
Una dintre sursele mele de la tribunal mă asigură că procuratura are un martor
de ultima oră, care ar putea să imprime o întorsătură definitivă
cazului dumneavoastră.
Încă nu știm cine este, dar în acest moment instanța de judecată îl transferă,
ca să dea declarații, peste 3 ore. Am spus adevărul.
În declarația dumneavoastră există lacune, domnule Doria.
Și eu am nevoie de detalii.
Caracterul verosimil se bazează pe detalii.
Cu ele pot convinge lumea că sunteți nevinovat.
Și vă asigur că pot s-o fac.
Până acum... n-am pierdut nici măcar un singur caz în fața niciunui judecător.
Însă am nevoie să colaborați.
Poliția a transformat tot acest caz într-o scenă
pe care o supraveghează în cele 24 de ore ale zilei.
Nu credeți că dac-aș mai fi avut ceva de adăugat, nu aș fi făcut-o, doamnă Goodman?
Se va solicita încarcerarea dumneavoastră imediată, domnule Doria.
Avem 180 de minute ca să o luăm din nou de la capăt.
Așa că vă sfătuiesc să-ncetați să vă mai lamentați și să-ncepem să lucrăm.
Bun, să-ncepem cu începutul.
Ce făceați dumneavoastră și decedata în acel hotel?
Ni s-a cerut să venim acolo.
Laura și cu mine ne vedeam de câteva luni.
Cineva care a descoperit asta ne șantaja.
Îi urmam instrucțiunile.
Ne-a cerut 100.000 de euro.
Și e mai bine să plătiți tăcerea cuiva,
decât să înfruntați un divorț ce vă costă milioane?
Nu, eu n-am dorit niciodată să divorțez de Sonia... o iubesc.
De ce acel hotel... la 300 de kilometri de locul unde vă duceți existența?
Nu știu.
Nu v-a surprins că v-a dat întâlnire într-un loc atât de izolat?
Ce importanță are dacă era în acel hotel sau în altul?
Dumneavoastră și amanta ați fost vreodată pe acolo?
Problema aici e că am fost acuzat de asasinat, doamnă Goodman.
Totul este important, domnule Doria.
Dar, e-n regulă.
Să discutăm mai întâi despre mesajul pe care l-ați primit
pe telefonul dumneavoastră mobil.
Așteptam de vreo 2 ore, atunci când a sosit.
Ce se-ntâmplă?
Mobilul tău e la el.
Tocmai ce mi-a trimis un mesaj de pe mobilul tău.
Mesaje: Laura - Detalii
Am să dezvălui totul. Camera 715. Hotel Bellavista.
E o capcană.
Plecăm.
Adrian?
Am rămas câteva minute în stare de inconștiență și...
Când mi-am revenit... a început coșmarul.
Care este primul lucru de care vă aduceți aminte?
Bătăile în ușă.
Poliția!
Sunteți bine?
Poliția!
Deschideți ușa.
Dați-vă la o parte.
Laura, hei!
Mă auzi? Laura? Laura?
Vă rugăm, știm că sunteți acolo înăuntru! Deschideți ușa!
Laura! Ajutor! Ajutor, vă rog!
Poliția!
Ajutor!
Ridicați-vă!
Ridicați mâinile! Ridicați-vă!
E cineva în cameră.
Mâinile unde le pot vedea!
Eu nu am făcut nimic, eu nu am făcut nimic, eu nu am făcut nimic...
Mâinile sus!
- Nu am făcut nimic. - Trântiți-vă la podea!
- Era cineva aici, era, era cineva înăuntru! - La podea! Nu opuneți rezistență!
Toată lumea afară!
Conform raportului poliției, martorii au auzit țipete,
însă nu au văzut pe nimeni ieșind pe ușa camerei.
Dar nu ați văzut pe nimeni ieșind din cameră?
Nu, nu, nu.
Care, de altfel, era blocată la interior cu un lanț de siguranță.
În raport e menționat și faptul că niciuna dintre ferestre nu se putea deschide
din interior,
pentru că în timpul lunilor friguroase, hotelul scoate mânerele din locașuri.
Și că nici nu au fost forțate.
S-au făcut speculații privind toate modalitățile
de a ieși de acolo, fără a fi observat.
Însă toate erau imposibile, fără a lăsa urme.
Și nu au găsit niciuna.
Așa că potrivit versiunii dumneavoastră, asasinul amantei dumneavoastră...
s-a evaporat. Așa este.
- Înainte de a ieși, a trebuit să intre. - Era înăuntru când am sosit noi.
Dar a trebuit să intre, în orice caz.
Și conform personalului hotelului nimeni nu putea să obțină altă cheie
în afară de cea pe care o aveați dumneavoastră.
Întreaga scenă a crimei era pregătită pentru a mă incrimina.
Și pentru ca poliția să fabrice falsa teorie
conform căreia Laura se îndrăgostise de mine.
Iar eu ca să-mi protejez căsnicia, am încercat s-o cumpăr fără succes,
așa că am ucis-o.
Dar e absurd. E o cursă.
- A cui? - Nu știu.
- De ce? - Vă spun că nu știu!
Singurul lucru pe care-l știu e că soția m-a părăsit și mi-a luat fata
și că cineva obține ceea ce-și dorește.
Dacă nu sunteți mai atent,
dacă nu căutați un răspuns între detaliile legate de viața dumneavoastră,
știți ce se-ntâmplă?
Ce? Îi dați dreptate poliției.
Care afirmă că nu există nimeni în anturajul dumneavoastră
cu motive să dorească să cădeți în acest mod.
Așa că versiunea dumneavoastră...
sună a invenție, domnule Doria. Da,
dar nu e treaba mea să-l găsesc pe vinovat. Nu.
E a lui Felix și a dumneavoastră. Și, bineînțeles, a poliției.
E datoria lor să-l prindă pe vinovat, nu a mea.
Dumneavoastră... sunteți vinovat în ochii poliției.
Domnule Doria... dacă ați fi în locul meu...
și eu v-aș povesti teoria dumneavoastră despre complot, ce ați crede?
Vă povestesc ceea ce s-a întâmplat, nu știu ce altceva mai așteptați de la mine?
Știți?
În cei 30 de ani ai carierei mele, am întâlnit două tipuri de clienți.
Cei care își asumă poziția în care se află și colaborează...
deși aceasta implică să meargă până unde nu-și doresc să meargă,
și cei care se cred mai deștepți decât mine și pretind să-i scap de o condamnare sigură,
fără să-și murdărească mâinile.
Dumneavoastră aparțineți celor din cea de a doua categorie.
Însă, dați-mi voie să vă clarific ceva în această privință.
Nu va exista nici salvare fără suferință...
nici dumneavoastră nu sunteți mai deștept decât mine.
Tânăr dispărut în Bierge
V-ați întrebat ce s-ar întâmpla dacă martorul procuraturii
are ceva-n comun cu asta?
Tânăr dispărut în Bierge
Locuitorii din Bierge se trezesc cu dispariția tânărului Daniel Garrido
Am pierdut deja 10 minute, domnule Doria.
Am să vă-ntreb o singură dată:
Știți cine era bărbatul care se afla în camera de la hotel?
Dacă doriți să aflați asta...
dacă doriți să vă scot din buclucul în care v-ați băgat și să evit să fiți încarcerat,
nu mă mai mințiți.
Totul a început acum 3 luni.
- Iubito. - Cum e-n Paris?
Plin de francezi antipatici.
- N-a decurs bine întâlnirea? - Nu, nu cred c-o să obținem ceva.
A sunat tata. Duminică ne invită să navigăm.
I-am spus c-o să mergem. Moare de nerăbdare s-o vadă pe Alex.
- De acord. - E tăticu'! Ia să vedem: zi tăticu'!
Tăticule!
Ascultă, Sonia. Trebuie să plec la aeroport.
Bine. Vii acasă sau rămâi în Barcelona?
Vin acasă cu voi.
Anunță-mă când te-ai urcat în avion. Te iubesc.
Și eu pe tine.
- Cine era? - Era Sonia.
Cât e ora?
E aproape 6. Am adormit.
Tati
Mergem?
Mergem în direcția bună? Nu e indicată de GPS.
Da, dar pe aici e mai rapid.
Nu goni mai tare!
- Să conduc eu? - Condu tu.
Ce-i?
Îmi petrec zilele mințind.
Mie mi se pare că atunci când ești cu mine, nu.
În restul zilei nu mint pentru că sunt cu tine.
Dar să fii cu mine, te face fericit...
nu?
Și pe mine mă încântă ceea ce simt, atunci când suntem împreună.
Tu-ți amintești ce-am spus atunci când am început relația asta?
Că amândoi doream să trăim așa...
Și am mai spus că atunci când va sosi momentul...
Adrian, tu vrei s-o lași pe Sonia?
- Nu. - Nici eu pe Bruno.
De aceea relația noastră e perfectă.
Da, dar nu poți avea totul.
Trebuie întotdeauna să sacrifici ceva.
Suntem bine.
- E-n regulă! - Nu, ceea ce facem e rău.
Și o știi.
Gata.
Îmi pare rău.
Ești bine?
Ce știu eu?
Bună?
Ești bine?
Rahat!
- Ce faci? - Sun la poliție.
Nu a fost vina noastră. Adrian, afurisitul de cerb e de vină!
Laura, am dat peste el.
Nu purta centură, înțelegi? Vorbea la telefon!
Dacă nu m-ai fi grăbit, ar fi putut reacționa.
Tu ce mi-ai spus mai înainte?
Că trebuie întotdeauna să sacrifici ceva, nu?!
- Dar ce spui? - Că e ori el ori noi. Adrian!
Dacă anunțăm poliția, suntem pierduți!
Ascultă-mă, ascultă-mă, ascultă-mă, te rog!
Nu a văzut nimeni nimic.
Nu știe nimeni nimic.
Adrian, totul e la fel ca înainte. Viața ta, Sonia...
fata ta...
cariera ta...
Nu vrei să pierzi totul, așa-i?
Așa-i?
Hai să plecăm.
Nu pornește. Haide, te rog, haide, pornește. Pornește.
Pornește, fir-ar a dracului, pornește! Haide.
- Rahat. - Ce se-ntâmplă?
Vine cineva.
Coboară din mașină.
- Ce facem? - Las-o-n seama mea.
- Fă ce fac eu. - Unde te duci? Ei?
O să-și dea seama. Se poate știi ce faci?
Am avut un accident, bine?
- Cum c-am avut un accident? - Lasă-mă să mă descurc eu.
Bună.
Aveți nevoie de ajutor? Ce vi s-a întâmplat?
Nimic, că... am derapat și am lovit-o fără să vreau,
dar gata, acum ne ocupăm de constatare. Vreți să chem o ambulanță sau altceva?
Nu, nu, nu. Zău, ne simțim perfect. Mulțumim.
Sigur?
Trebuie să fie cei de la asigurări. Mă-ntorc imediat!
Ce? O sperietură zdravănă?
Treaba e că ne-a apărut un cerb în drum și am rămas încă cu sperietura-n oase.
Da? Da... da, da. Am sunat mai devreme, da.
- Sigur? - Da. Mulțumesc.
Cât timp crezi că o să le ia ca să ajungă aici?
Mulțumesc foarte mult! Bine, la revedere!
S-a rezolvat totul.
Mă bucur că n-a fost nimic.
Mulțumesc.
- Vă las cu bine. - Pe curând!
- Și dac-a văzut ceva? Spune-mi. - N-a văzut nimic.
- Și dac-a văzut? Era cu ochii pe flăcău. - Trebuie să ne descotorosim de el.
- Da' tu ai înnebunit? - Există un martor, înțelegi?
Dacă-l lăsăm aici, își vor da seama că am mințit.
Te rog.
Cel mai bine e ca eu să rămân aici... ca să cer ajutor. Bine?
Iar tu să te ocupi de cadavru.
Ce să fac cu el?
Nu știu.
Nu știu, însă trebuie să ne descotorosim de toate.
De acord?
Și după aceea, dacă asta vrei, nu mai vedem.
S-a terminat.
Am condus aproape o oră.
Și singurul lucru la care mă puteam gândi era de ce mă aflam acolo
în loc să fiu cu familia mea.
Dacă n-aș fi fost cu Laura,
dacă n-am fi adormit, dacă nu am fi luat-o pe celălalt ocol...
acel cerb nu mi-ar fi apărut nicicând în cale.
Nicicând.
Ce ați făcut cu mașina?
Am îngropat-o.
La fel și pe băiat?
În capul meu răsunau cuvintele Laurei.
Fusese un accident, iar pe acel băiat nu-l mai puteam ajuta.
Nu avea viitor. Însă noi, da.
Noi, da.
Acel băiat era precum una din petele astea.
Trebuia s-o asimilez în modul ăsta ca să nu înnebunesc.
Ce ați făcut după aceea?
Am sunat-o pe Laura cu o cartelă pre-plătită și i-am zis unde mă aflam.
Le utilizam întotdeauna ca să comunicăm între noi.
A fost oribil.
Ce s-a întâmplat?
Bună, am avut o defecțiune.
Nu, sunt bine. Însă am să am nevoie de ajutor, vă rog.
Da. Unde mă aflu?
- Bună. - Bună ziua. E totul în ordine?
Da, mi-a tăiat un cerb fața, dar sunt bine. Mulțumesc.
Ați avut noroc, ați fi putut să muriți.
Nu pornește.
Motorul, nu știu, nu, nu pornește și am sunat la asistența tehnică.
Sunt pe partea cealaltă și nu știu în cât timp or să vină și eu...
Totul are soluție, dragă.
Le cunosc ca pe propriul meu buzunar: automobilele astea-s mașini bune.
Grozavă coincidență! Am lucrat ca inginer la filiala spaniolă acum mulți ani.
Tomas Garrido. Acum am un atelier de reparații.
Încântată să vă cunosc.
Trebuie s-ajung la Barcelona.
Aveți o lanternă?
Problema e că mașina e surorii mele: mi-a împrumutat-o. Eu nu știu prea bine unde...
Nu vă faceți griji.
O aduc acum eu pe a mea.
Da, e demarajul.
Probabil, senzorul motorului a rămas blocat în urma celor întâmplate.
Dacă nu a mai fost afectat nimic altceva,
trebuie doar deconectat calculatorul mașinii și resetat.
În rest, totul pare a fi în ordine.
Dacă doriți, o pot remorca până la mine acasă și... o repar acolo.
Dacă vreți, sun după un camion de remorcare și le spun exact unde vă pot găsi.
Cât timp i-ar lua?
- Camionului de remorcare? - Nu, nu, nu.
Dumneavoastră ca să reparați motorul.
Vreo două ore, cel mult.
Bine.
Așa că locuiți în Barcelona?
Și ce vă aduce pe aici?
Sora mea locuiește în Barbastro.
Soția mea a muncit aproape de acel loc.
În rezervația parcului natural.
Acum muncește în apropiere de Bierge, în vale.
La 20 de minute de casă.
Înainte era profesoară de literatură, însă a trebuit să renunțe.
Un cancer.
De aceea am venit să locuim aici, ca să ducem o viață mai liniștită.
Dumneavoastră cu ce vă ocupați?
Am o librărie.
Pe mine cititul mă încântă.
Mai presus de toate, teatru.
Slăbiciunea mea sunt clasicii.
I-am descoperit datorită soției mele.
Așa ne-am cunoscut, știți? Într-un grup de teatru.
Ei i se potrivea foarte bine, dar eu adevărul e că...
m-am înscris doar ca să agăț.
Încă nu mi-ați spus cum vă numiți.
- Raquel. - Raquel?
Raquel, mobilul dumneavoastră sună.
Da, e adevărat.
Bună, iubitule.
Hei, Laura. Cum a mers ședința fotografică?
Când vii acasă?
Voiam să te sun acum: treaba e c-am să-ntârzii.
Bine, nu. Uite, iau acasă niște rapoarte și tranzacții
fiindcă aici e imposibil să le termin.
Prea multe întreruperi. Dar ce s-a întâmplat?
De ce, de ce întârzii?
Nimic. Un... impediment neprevăzut, ceva legat de motor, nu știu.
Uite, stai liniștită. Tu anunță-mă, când ai să știi că plecați.
- Nu, nu, nu. Nu-i nevoie să vii să mă iei. - Fac ceva pe aici
și... avansez până la ora când vin să te iau.
Nu veni, te rog. Bruno.
Laura. Ești bine?
Scuze, scuze. Nu, nu. Nu s-a-ntâmplat nimic. Serios, sunt bine.
Îmi pare rău că nu te-am putut suna mai devreme!
Bine, nu-ți face griji. Haide. Atunci, ne vedem acasă.
- Te iubesc. - Și eu pe tine.
- Bună. - Bună, iubito.
Elvira, soția mea... ea e Raquel.
S-a ciocnit cu un cerb și i s-a blocat demarajul... am să i-l repar.
- Încântată să vă cunosc. - Asemenea.
Te-ai rănit? Ai sânge pe mână.
- Trebuie să fi fost cerbul. - Cerbul?
Lasă-mă să mă uit. Dacă ai rană, ți se poate infecta.
Nu, n-am nicio rană. Scuzați, problema e că sunt foarte grăbită.
Bine, nu se mai discută. Mă... apuc de treabă.
- Să-ți aduc o cafea? - Da, te rog.
- Intră. - Nu, pot aștepta aici. Nu-i problemă.
Da' cum ai să rămâi aici la ce frig e? Intră, dragă.
Așa ai să-ți cureți mâna. Intră.
Haide.
E totul în ordine?
Da, da. Mulțumesc. Totul e în ordine.
Am să-i duc o cafea lui Tomas și mă-ntorc imediat.
Bine. Mulțumesc.
Și noi am avut parte de niște sperieturi când am sosit aici.
Chiar nu vrei să mănânci nimic?
Nu, nu, nu... mulțumesc.
Ăsta-i un loc bun unde să locuiești. Dar, trebuie să te adaptezi.
- Copii? - Ce?
Dacă ai copii, cum văd că...
Nu, nu. Nu.
Bărbatul meu vrea, dar eu... bine, și eu, dar muncesc mult, și nici nu știu...
Am înțeles, bine. Nu te necăji.
Eu l-am avut pe Dani, bine pe Daniel. Nu-i place să i se spună Dani.
La aproape 40 de ani. Un copil îți schimbă viața.
Dar îți și dă totul. Scuză-mă.
Uite-l ce frumos? E pe punctul de a sosi. Poate că-l cunoști.
Clara? Bună.
Nu, îl aștept. A ieșit cu băieții.
Cum?
Că ești cu băieții?
Și nu e și Daniel?
Ce ciudat! Doar a plecat la ora 6.
Da.
Da, după ce-a venit de la muncă, a plecat ca din pușcă.
Bun. Asta e. Am terminat.
L-am resetat și merge perfect.
Rămâneți să cinați cu noi?
Sigur că nevasta mea v-a convins deja?
Scuzați pentru deranj. Problema e că s-a făcut târziu. Scuzați.
Da, bine Clara. Bine, te sun eu imediat.
Clara spune că băieții... nu l-au văzut pe Daniel,
că-și închipuiau că e cu ea.
Ce vrea să-nsemne asta?
Ar trebui să fie cu băieții, dar nu știe nimeni nimic de el.
Ție ți-a spus ceva?
Bine, nu te agita. Poate c-a avut alte planuri.
Mi-a spus că iese cu prietenii lui.
Poate că nu ți-a spus adevărul.
De ce?
Și dacă a cunoscut altă fată?
Nu, Tomas. Nu.
Toată situația asta e foarte ciudată.
Uite, am să-l sun.
Lasă-l în pace. E destul de mare.
Auzi?
Da.
- Ați auzit un mobil sunând aici? - Nu.
Am să-l sun din nou.
Băiatul meu... nu e cu prietenii lui și nevasta mea își imaginează c-ar fi.
Iată-l.
Ce ciudat!
El nu pleacă niciodată fără mobil.
L-o fi scăpat din buzunar fără să-și dea seama.
Spuneți-i și dumneavoastră asta, Raquel?
Eu trebuie să plec. Zău, s-a făcut foarte târziu.
Nu știe nimeni nimic de Daniel.
Ce facem?
Spune-mi ce să facem.
Mi-a venit o idee.
Dar sunt în mâinile tale.
Depind de tine.
Privirea ei m-a speriat.
DEZASAMBLARE AUTOMOBILE AUTOFRITO
Am făcut să-mi dispară mașina, fără ca acest lucru să apară menționat în vreun act.
Nu știu.
Se... află în fața unui poligon de dezasamblare mașini.
Iar după aceea, m-am despărțit de ea, stabilind că aceea
era ultima oară când ne mai vedeam.
Când am ajuns la comisariat, am denunțat furtul mașinii,
prefăcându-mă că tocmai ce sosisem din Paris.
Soniei i-am povestit același lucru.
I-am zis că trebuia să-mi petrec noaptea în apartamentul din oraș
ș-am rămas să dorm aici.
Am făcut o noapte albă.
Dar mă simțeam un escroc... un impostor.
Cineva căruia i-au trebuit 10 ani ca să urce pe treapta cea mai înaltă.
Dar care într-o fracțiune minusculă de timp, putea să piardă totul.
În ziua următoare, m-am dus la muncă.
Pregăteam intrarea "Global Go Tech Media" în Asia.
Ar fi fost deja suspect să nu-mi fac apariția.
Încercam de mai bine de un an să închei acordul.
Iar acum când era pe punctul de a se concretiza,
nu puteam să-i fac de petrecanie.
Înainte de a reveni acasă, am încercat să-mi pun ordine-n gânduri
ca să mă prezint în fața nevestei și a fetei mele.
Aveam nevoie să-mi pun o mască pentru ca ele să nu-l vadă pe omul ce nu eram,
dar care aș fi fost din nou.
Când părea că reușisem asta... s-a produs inevitabilul.
Daniel Garrido de 23 de ani, a plecat de la muncă din această sucursală bancară
aproximativ pe la orele 6 ale serii.
Ulterior s-a îndreptat către domiciliu
și câteva minute mai târziu a plecat din nou de acasă.
Părinții săi îl așteptau la cină, însă nu mai știu nimic de el.
Familia și prietenii săi și-au unit forțele pentru a-l căuta.
Cred că a avut probabil un accident auto. Poate că mașina acestuia
se află ascunsă într-una din râpele din zonă.
Chipul acelui tată mi-a rămas întipărit pe retină.
M-am proiectat în durerea lui.
Însă mi-am jurat că aceea va fi ultima greșeală
pe care o voi mai comite în toată viața mea.
- Scuzați-mă. - Vă rog.
Spune-mi?
Ești sigur?
Anunță-mă dacă ai noutăți.
Martorul procuraturii a ajuns la tribunal.
Nu a ieșit la iveală identitatea lui, însă judecătorul e pe drum.
Trebuie să vorbesc cu Felix.
- Spune-mi. - Felix, unde ești?
În aeroportul din Bilbao. Am coborât din avion.
Virginia Goodman se află aici
pentru că e posibil ca procuratura să ne-o fi luat înainte.
- Cum vine asta cu procuratura? - Ascultă-mă, când te-ntorci?
În seara asta, cu ultimul zbor. Dă-mi-o la telefon.
Vrea să vă vorbească.
- Felix? - Ce se-ntâmplă?
Un martor de ultima oră. Tocmai ce-a ajuns la tribunal.
Virginia?
E foarte posibil ca domnul Doria
să trebuiască să depună mărturie chiar în această noapte.
Trimiteți-mi detaliile în scris, dar îl las pe mâinile dumneavoastră.
Sunt pe o pistă foarte importantă, care-i posibil să fie decisivă pentru caz.
Posibil să vă sun din nou peste vreo două ore.
De acord. Mulțumesc, Felix.
Ce v-a spus?
E totul sub control. Nu vă faceți griji.
Bun, să continuăm. Pe unde rămăsesem?
M-am concentrat pe viața mea.
Dar a sosit poliția.
Domnule Doria, aveți o vizită. E de la poliție.
Asta nu apare în niciun dosar. Cum de o știți?
Detaliile, domnule Doria.
Poliția din Bierge a descoperit urmele a 2 accidente auto în care s-au produs ciocniri
la 5 kilometri de unde locuiește dispărutul.
Însă nu am găsit niciun fel de constatare a niciunuia dintre accidente.
Partea curioasă e că tatăl băiatului a luat în mașina sa o femeie
care avusese un accident chiar aici.
Exact în aceeași zi în care fiul său a dispărut.
O cunoașteți?
- Asta, ce e? - Ia să vedem...
De ce l-ar interesa pe clientul meu ceea ce s-a petrecut în Bierge
atunci când el se afla la Paris?
Această femeie i-a spus tatălui băiatului dispărut că s-a ciocnit cu un cerb.
Dar urmele unui al doilea vehicul aflat pe șosea
ne obligă să lucrăm cu ipoteza că s-a întâmplat ceva
și l-a ascuns cu ajutorul unui însoțitor.
Și?
Nr-ul de pe plăcuța de înmatriculare al vehiculului pe care-l conducea această femeie
aparține unui BMW, ce este înscris pe numele clientului dumneavoastră.
Și care a fost furat dintr-o parcare privată în acest sfârșit de săptămână.
Insinuați că domnul Doria minte
pentru a tăinui un accident despre care nu aveți dovezi?
Conform denunțului, nu a putut prezenta bonul de parcare
ce ar dovedi că mașina a fost acolo. L-am pierdut.
Obișnuiesc să le păstrez în portofel în haină, dar apoi cu călătoria s-a rătăcit.
Da, știu asta. Ați declarat-o la comisariat, foarte convenabil, nu?
Un moment. Informația despre nr-ul de înmatriculare
v-a furnizat-o tatăl dispărutului?
Ăsta-ntr-adevăr e un lucru convenabil.
Și un indiciu neconfirmat.
Asta e ceea ce dorim: să-l confirmăm.
Nu era nevoie să-l deranjați pe clientul meu pentru a verifica voiajul său la Paris.
Era suficient să-i cereți detaliile respective secretarei dumnealui.
Am terminat?
De ce ești așa de agitat?
Povestește-mi despre ce-i vorba sau nu te voi putea ajuta.
Ai ceva-n comun cu dispariția acestui băiat?
Ș-atunci?
N-am fost la Paris.
Am fost cu o femeie.
Adică Eva nu poate dovedi poliției că ai fost la Paris.
Am înțeles.
Tu poți să-i faci să creadă c-am fost. Poți să-mi cumperi un alibi.
- Am vreo alternativă? - Felix, am lăsat-o! A fost o greșeală.
Uite, nu pot permite ca coincidența asta nenorocită
să-mi distrugă viața alături de Alex și Sonia, nu pot?
Data viitoare când ai să mă suni, începe prin a-mi povesti totul.
O să mai am nevoie de ceva.
Ce anume?
Dosarul meu de la poliție. Nu vreau ca treaba asta să nu-mi dea pace.
Mă ocup eu.
Câteva zile mai târziu, poliția a verificat
că fusesem la Paris și a uitat de treaba respectivă.
Felix și-a îndeplinit prima parte a înțelegerii, dar nu și pe cea de a doua.
Una dintre sursele mele a reușit să recupereze numele dumneavoastră
din arhivele poliției.
Și mă tem că și procuratura a făcut-o.
Eu n-aș fi ajuns atât de departe, dacă nu ar fi existat Laura.
Ce-a făcut atunci când i-ați spus că poliția v-a contactat ca s-o identificați?
Nu i-am spus asta.
Știu că ați contactat-o.
Bogații nu doresc să nu mai fie bogați și se protejează. Protejează ceea ce au.
Mergeți unde se află oameni bogați și veți da de camere de supraveghere peste tot.
Se poate știi ce-ai făcut pentru ca poliția să creadă că Daniel Garrido a fugit?
De unde suni?
De la cabina telefonică din port.
Să vorbiți dintr-un loc atât de bine supravegheat, nu e prea inteligent,
domnule Doria. M-au trădat nervii... știu asta.
Dar, haideți. Nu mă credeți atât de prost încât s-o contactez pe Laura
imediat după ce poliția a încercat să mă relaționeze cu ea.
Atunci, când și de ce?
Atunci când am văzut până unde era capabilă să ajungă.
Pe Laura nu o putea opri nimic, atunci când îi era clar ce-și dorea.
A făcut asta cu mine, atunci când ne-am cunoscut.
Și o făcea din nou ca să șteargă urmele la tot ceea ce se întâmplase.
Poliția a înlăturat ipoteza conform căreia Daniel Garrido,
tânărul din Bierge, dispărut acum 3 săptămâni, ar fi suferit un accident.
Conform ultimelor cercetări,
e posibil ca Garrido să-și fi înscenat propria dispariție,
ca să fugă.
Surse din poliție au relatat,
că tânărul și-a însușit ilegal 50000 de euro de la sucursala bancară unde lucra.
Daniel Garrido a delapidat mici sume din conturile clienților săi...
E totul pregătit ca să ridicăm ancora, dragule?
Tocmai ce m-au sunat: am o întâlnire urgentă cu domnul Lee.
- De unde suni? - De la o cabină telefonică.
Ne vedem peste 4 ore în barul din fața poligonului pentru dezasamblat mașini.
Ăsta ce e?
Portofelul flăcăului.
I l-am luat înainte să-l bag în portbagaj.
M-am gândit că ne va putea fi util și a fost.
După accident, Bruno a stat câteva zile acasă și a muncit.
Am profitat de una din acele dimineți ca să termin cu toată treaba asta
în singurul mod posibil.
Transfer interbancar încheiat cu succes ID Angajat: TH93928/0001 Sumă: 2.500 Euro
Rezultatul operațiunii: Operațiune încheiată Ruta: Invizibilă
Ce tot îmi povestiți?
Amanta dumneavoastră era expertă în sisteme informatice bancare,
în afară de faptul că era fotografă?
Vreți ca jurații să creadă că-i luăm drept imbecili?
Laura și-a cunoscut soțul pe când era angajata acelei bănci.
Informatica avansează cu pași gigantici.
Dumneavoastră ar trebui s-o știți mai bine decât oricine altcineva.
Amanta dumneavoastră se recalifica în timp ce se dedica timp complet fotografiei?
E posibil ca soțul ei s-o fi ajutat.
Poate că-i spusese deja adevărul,
dar nu mi-a zis asta pentru că nu dorea să-l implice.
Dumneavoastră n-ați cunoscut-o pe Laura.
Când dorea ceva, avea multă putere de seducție.
Prototipul perfect de femeie fatală.
Tu-ți dai seama de ce-ai făcut?
Tu ce crezi?
Nu-ți face griji.
Dac-aș fi lăsat vreo urmă, nu am mai fi acum aici.
Ce-i?
Nu mă privi cu mutra aia!?
Tu n-ai sunat la poliție pentru că știai că facem ceea ce-i corect.
Nu. Nu am făcut ceea ce era corect.
Adrian.
Dac-am să cad eu... ai să cazi împreună cu mine.
Poliția a trecut pe la mine.
Nu mă amenința.
Nu mă amenința TU pe mine.
Am fotografii care demonstrează că n-ai fost la Paris.
Zilele care au urmat, n-au fost chiar liniștite.
Firma mea a ajuns în Asia cu ajutorul celui mai puternic gigant tehnologic care există.
Mi-a fost acordat premiul anual ca "Omul de afaceri al anului".
Am intrat din plin într-un ambient atât de mediatizat.
Domnule Doria, cum vă simțiți?
Fericit.
M-au vândut ca omul momentului.
Un model pentru tinerii ca mine, apăruți de nicăieri, însă triumfători.
Dar totul era o fațadă.
De multă vreme, eram distrus sufletește.
Putrezit.
- Domnule Doria? - Da.
Scuzați, un ziarist insistă să vorbească cu dumneavoastră.
Spune că îl cunoașteți.
- Da. - Vă rog.
Dacă mă scuzați... ușurel cu aia!
- La dreapta, vă rog. - Mulțumesc.
Domnul Doria?
Îmi pare rău că vă deranjez într-o zi atât de specială.
Știți cine sunt?
Ivan Souto: Redactor-șef Secțiunea economică Ziarul din Catalunia, SL Grupul Zeta
Unicul lucru pe care-l știu e că nu sunteți Ivan Souto.
Vă rog.
Sunt tatăl lui Daniel Garrido.
Nu știu dac-ați văzut știrile, dar...
se zvonește c-ar fi fugit. Bine, voiam să vă pun niște întrebări
și... am venit la dumneavoastră.
Tot ceea ce știu despre fiul dumneavoastră e ceea ce se spune în presă. Îmi pare rău.
Băiatul meu nu-i nicidecum un hoț.
Nici nu a fugit nicăieri.
Băiatul meu e mort.
Cineva își bate joc de soția mea și de mine.
În ziua în care poliția a discutat cu dumneavoastră,
Elvira și cu mine ne aflam acolo.
Eu știu ce-am văzut.
Băiatul nostru și-a utilizat mobilul până puțin înainte ca Tomas
s-o ia pe acea femeie de pe șosea.
Așa că-i imposibil ca telefonul să fi fost în casă.
Doar dacă nu cumva ea l-a adus,
iar asta s-a putut produce numai dac-a dat întâmplător de fiul nostru la un moment dat.
Și-n plus, nu era singură. Mai era cineva cu ea!
Cum puteți fi atât de sigur?
V-am spus doar!
Și-a reglat poziția scaunului înainte de a pleca.
Nu conducea ea. M-a mințit!
Treaba e că mașina e a surorii mele și... mi-a împrumutat-o. Eu nu știu prea bine...
A mințit. Și nu minte nimeni așa, fără motiv.
A mințit ca să se protejeze.
Sau ca să vă protejeze pe dumneavoastră. Aveți un foc?
Acea femeie ascundea ceva.
Și dumneavoastră la fel.
Nu știu nimic. Zău așa.
Eu mă aflam la Paris la acea dată.
Asta spune poliția.
Însă niște bilete de avion și o rezervare la un hotel...
nu demonstrează nimic.
Chiar și așa...
am avut încredere în poliție și ne-am întors acasă.
Până când, la puține zile după aceea, a apărut știrea
în care fiul meu era acuzat c-ar fi hoț.
Și ne-am dat seama că totul era o făcătură.
Acela nu era Daniel. Niciodată în toată viața lui n-a făcut vreun rău cuiva.
Soția mea s-a prăbușit complet,
când a-nțeles ce însemna acel lucru.
Însă eu nu aveam de gând să-ncetez lupta.
Și am urmat unica pistă care-mi rămânea.
Dumneavoastră.
Ș-am descoperit tot ceea ce-ați fi putut pierde
din cauza unei complicații neprevăzute.
Ceea ce presupunea pentru dumneavoastră
să trebuiască să recunoașteți că nu ați fost la Paris,
ci că erați cu altă femeie.
M-am întors ca să le povestesc celor de la poliție, însă continuau să nu mă creadă.
În acel moment mi-am dat seama de puterea pe care o aveți.
Puterea vă face să păreți mai influent și însemnat, decât sunteți de fapt.
Dar mie de lupii ca dumneavoastră nu-mi e teamă.
Când trăiești experiența cea mai terifiantă pe care-o poți trăi ca tată,
să-ți fie luat fiul,
să dispară fără ca să-i pese nimănui,
teama încetează să mai existe.
Deja nu mai există nimic.
Vor descoperi repede că sunt un intrus.
Așa că spuneți-mi adevărul.
Unde este fiul meu?
Vă asigur că greșiți.
Dumneavoastră vă aflați în acea mașină
împreună cu acea femeie pe care n-o chema Raquel.
Și ați avut un accident în locul unde eu am întâlnit-o.
Și acolo era și mașina fiului meu!
Dumneavoastră ați fost acela care s-a descotorosit de ea?
A fost așa de ușor?
Domnule Doria.
Asta a fost ceea ce s-a întâmplat?
Ca de la tată la tată.
Soția mea și cu mine știm că băiatul nostru e mort.
Vrem doar să-l găsim că să-l îngropăm și să se odihnească în pace.
- Domnule, trebuie să ne însoțiți. - Nu mă atingeți!
- Vă rog. - V-am spus să nu m-atingeți!
Vă rog, domnule Doria, vă imp...
Nu m-atingeți, vă rog! Nu m-atingeți!
Dac-ar fi fost fata dumneavoastră cea care a dispărut,
ați fi vrut ca vinovatul să știe că n-o să scape basma curată.
Nenorocitule!
Îl cunoști?
Te-ntreb dacă-l cunoști.
Hai să intrăm înăuntru.
- Adresa? - Str San Ramón, Nr 5, Bierge.
- Nu l-a relaționat nimeni cu mine. - Telefon?
Și nici el nu a făcut-o.
Știa că asta, doar ar fi complicat lucrurile.
Iar Felix reușise deja să-mi șteargă numele din dosarul privitor la cazul fiului său.
S-a întors acasă cu energie cât să mai fie capabil să se ocupe doar de soția sa.
Și după aceea, dispăru.
Și n-am mai auzit de el.
Bine.
Avem deja toate cărțile pe masă.
Două decese și două cadavre.
Asasinarea amantei dumneavoastră pare a fi o consecință directă
a morții lui Daniel Garrido.
Dar pentru poliție există numai un singur asasinat pentru că are un singur cadavru.
Cel al Laurei Vidal.
Iar suspectul poliției sunteți dumneavoastră.
Însă pentru noi...
și pentru părinții lui Daniel Garrido...
există încă un cadavru și încă o moarte. Cea a băiatului dispărut.
Iar familia Garrido bănuiește
că vinovații sunteți dumneavoastră și amanta dumneavoastră.
Ea fiind moartă, le mai rămâne doar...
dumneavoastră.
Ce vă sugerează acest puzzle?
Ce vă sugerează dumneavoastră?
Mă duce cu gândul... la misterul camerei de la hotel.
La acest bărbat care dumneavoastră spuneți...
că v-a ucis amanta și apoi a dispărut.
Ca prin vrajă.
Cineva relaționat cu Daniel Garrido.
Există cineva pe care nu l-ați amintit și știe mai multe decât părinții lui.
Aveți nevoie de ajutor?
Vreți să faceți jurații să creadă că acel șofer e cel ce v-a dat întâlnire la hotel?
În ce scop, domnule Doria?
Ca să ne șantajeze cu ceea ce știa.
Că eram vinovați.
Și pentru că n-a putut să descopere cine eram eu, că Laura nu era soția mea.
Detalii, domnule Doria.
Vă avertizez că o curte cu jurați va accepta întortocheata dumneavoastră teorie,
doar dacă detaliile o fac verosimilă.
Încă nu v-am povestit modul în care ni s-a dat întâlnire la hotelul Bellavista.
Domnule Doria, a sosit pentru dumneavoastră.
Expeditor: Daniel Garrido
Știu ce ați făcut, tu și prietena ta.
Prețul tăcerii mele e 100000 de euro.
În bancnote de valoare mică și nemarcate.
Dacă nu-i voi primi azi, voi trimite această fotografie la poliție.
Ca să-l găsească pe Daniel Garrido.
La 5 fix.
Și amândoi să fiți în gara trenului funicular din Bierge.
Fiți punctuali.
Voi suna la cabina telefonică din parcare
și vă voi spune unde să lăsați banii.
Nu veni singur, nici fără bani.
Nici să nu-ncerci nimic sau voi suna la poliție.
Pachetul ăsta a fost trimis din Bierge acum 3 zile.
Expeditorul se semnează ca fiind "Daniel Garrido".
- Era acel... - Da, dacă nu e el, îi seamănă mult, da.
Domnule Doria, ați observat cum arată Luna?
În această seară e o lună plină enormă.
La fel de enormă... ca și lacuna care există în relatarea dumneavoastră.
Cum de știți asta, dacă nu mă lăsați să termin?
Cum explicați faptul că șoferul cunoștea amănuntul cu mlaștina?
Zgomotul pe care l-am auzit înainte de a scufunda mașina.
Spuneți-mi, și dacă nu era vorba doar de-un cerb?
Și dacă Laura nu a reușit să-l facă să creadă că mașinile noastre s-au ciocnit?
Mă bucur că n-a fost nimic.
Mulțumesc.
Poate c-a văzut ceva, atitudinea noastră i-a provocat suspiciuni,
și poate că s-a prefăcut că pleacă ca să se ascundă.
Sigur. Înțeleg care vă e problema.
Încercați să abateți povestea dumneavoastră
de la ceea ce presupune moartea lui Daniel Garrido.
- Scuzați? - Șoferul e cineva motivat de bani.
Iar dumneavoastră vi se pare că dacă vă refugiați în acest șofer șantajist
și nu se gândește nimeni la sărmanul băiat,
dumneavoastră veți părea mai puțin vinovat.
Și poate c-aveți o idee mai bună?
Am să vă pun trei întrebări.
Dacă-mi veți răspunde măcar la una,
vom continua cu teoria dumneavoastră absurdă.
Unu:
Ce semnificație are mesajul incriminator pe care l-ați primit pe mobil?
Doi: De ce asasinul nu a luat banii, dacă ăsta era principalul său obiectiv?
Și trei: Cum a reușit să intre și să iasă din cameră, ca și cum ar fi fost o fantomă?
Vedeți?
Îi oferiți procurorului exact ceea ce-și dorește.
Idioțenii fără nicio legătură între ele care vor spulbera iluzia,
că aveți o poveste coerentă și sinceră.
Nu-mi veniți cu asta din nou!
Surprindeți-mă cu ceva, rezolvați unul dintre punctele neelucidate.
Foarte bine. Vă voi spune ce e posibil să se fi petrecut,
pornind de la ceea ce mi-ați povestit.
- Vă rog. - Să ne-ntoarcem la acea gară.
Unde șantajistul trebuia să vă contacteze la orele 17.
E ora cinci. El trebuie să fie.
Ar fi mai bine să nu ne vadă împreună.
- Da? - Vă aștept la hotelul Bellavista.
Se poate ajunge acolo doar utilizând trenul funicular ce înconjoară valea.
V-am rezervat camera 715.
Altă chestie: lăsați mobilul în coșul de gunoi.
Și luați trenul din gara pe care o aveți chiar în față.
Dacă nu lăsați mobilul, poliția va găsi cadavrul lui Daniel Garrido.
Mă duc să-ntreb. Așteaptă puțin aici, bine?
- Bună ziua. - Bună ziua.
Am o rezervare. Camera 715, vă rog.
Da. Pe numele Adrian Doria?
Am să vă cer să-mi completați formularul și imediat am să vă dau cheia.
Te-a văzut cineva?
A lăsat instrucțiuni?
Trebuie să așteptăm.
Ce se-ntâmplă?
Tocmai ce mi-a trimis un mesaj de pe mobilul tău.
E o cursă.
Plecăm.
Adrian?
Nu, nu, nu, nu! Nu, nu, nu! Vă rog! Nu.
Nu știu unde e. Nu am fost eu, zău așa! Nu am fost eu. Nu știu unde e.
Un moment. Un moment.
Îl suspectați pe Tomas Garrido ca fiind cel ce se afla în cameră?
Dumneavoastră nu? E o opțiune verosimilă pe care să-mi bazez apărarea dumneavoastră.
Ceva ce unui judecător ar putea să-i pară credibil.
Tomas Garrido are un motiv puternic ca să comită o crimă.
Dacă un tată știe că poliția...
îi protejează pe responsabilii pentru dispariția fiului său,
are numai o singură opțiune: să-i oblige să-și asume responsabilitatea.
Iar să-l ucizi pe unul dintre noi și să-l învinovățești pe celălalt pentru asta,
e o modalitate de a o obține. Efectiv. Și șmecheria i-a ieșit perfect.
Toată lumea v-a crezut vinovat, domnule Doria.
Poliția, propria dumneavoastră soție
și de asemenea partenerii dumneavoastră de afaceri.
Tomas Garrido nu doar v-a arătat cu degetul și v-a aruncat în spinare moartea amantei.
V-a distrus și viața și firma.
Și doar Felix a putut să vă scoată din închisoare plătind o cauțiune de milioane.
Ați pus la punct împreună teoria unui complot.
Și bănuiesc că m-ați căutat ca să mă angajați
pentru că nu erați sigur că e una cu șanse 100% de reușită.
Avocatul dumneavoastră știa că dacă
m-ați fi convins pe mine cu povestea dumneavoastră,
veți convinge și jurații la un proces.
Ai angajat pe cineva ca să-mi spună ce să zic la un proces, Felix?
E cea mai bună preparatoare de martori din câte există.
Acum 2 săptămâni anunța că se pensionează, dar a acceptat ca tu să fii ultimul ei caz.
Și te asigur: că n-are de gând să-l piardă.
Așa că prin urmare, unica modalitate de a demonstra că nu v-ați ucis amanta,
e aceea de a-l implica pe Tomas Garrido.
Și asta echivalează cu a mărturisi ceea ce i-ați făcut băiatului său.
Da, dar nimic din asta nu e de folos dacă nu descifrăm cum a reușit
să se facă nevăzut din cameră, fără să lase nicio urmă.
Și vă asigur că atunci când mi-am revenit nu exista niciuna.
Ajutor!
Poliția!
Sunteți familiarizat cu conceptul de gândire creativă, domnule Doria?
Consistă în posibilitatea schimbării perspectivei
din care sunt analizate evenimentele.
De exemplu:
într-un hambar de lemn complet gol
e găsit spânzurat un om de centrul grinzii principale.
Frânghia cu care s-a spânzurat măsoară 3 metri,
iar picioarele lui atârnă la 30 cm distanță față de sol.
Peretele cel mai apropiat se află la 6 metri.
Nu e posibil să te cațeri nici pe pereți, nici pe grindă.
Și totuși, un om s-a spânzurat fără ajutor din exterior.
Cum a făcut-o?
S-a suit pe un bloc de gheață care s-a topit din cauza căldurii.
ACESTA este hambarul nostru.
Arhiva fotografică a poliției privitoare la cazul dumneavoastră.
Iar răspunsul trebuie să se afle în caracterul propriei dumneavoastră povestiri.
Nu știu ce sperați să văd?
Detaliile, domnule Doria.
Fiți atent la detalii.
S-au aflat întotdeauna chiar sub nasul nostru.
Însă ar fi trebuit să le analizăm dintr-o perspectivă diferită.
Și dacă răspunsul la enigmă nu s-a aflat nicicând în interiorul camerei...
ci afară?
Acum lucrează aproape de Bierge, în vale. La vreo 20 de minute de casă.
Faptul că ne-a dat întâlnire în acel hotel așa de izolat, n-a fost rodul întâmplării.
Tomas Garrido v-a întins o cursă.
A sosit pentru dumneavoastră.
Posibil să fi fost el însuși cel care v-a trimis pachetul...
ca să aranjați greșit piesele puzzle-ului dumneavoastră.
Și în acest fel să vă facă să vă-ndoiți de ceea ce realmente s-a petrecut.
Pentru că știa că doar în acest fel
va găsi piesa care-i lipsea.
- Da? - Vă aștept în hotelul Bellavista.
Dar e lipsit de sens. Nu putea să cunoască atâtea lucruri.
Zona în care l-ați îngropat pe băiat e plină de lacuri mlăștinoase.
Lucru pe care cei din partea locului îl cunosc.
Tomas Garrido trebuia doar să azvârle o monedă în aer...
și s-aștepte ca dumneavoastră să mușcați momeala.
Și dumneavoastră ați făcut-o.
Asta a fost ceea ce s-a întâmplat?
V-ați dat de gol...
și i-ați oferit-o pe tavă pe Laura.
VĂ RUGĂM NU DERANJAȚI
- Bună ziua. - Bună ziua.
Am o rezervare. Camera nr 715, vă rog.
Și așa a fost cum Tomas Garrido a putut să intre-n cameră
fără să lase vreo urmă în hotel.
Tot ceea ce trebuia să facă era s-aștepte
ca dumneavoastră și Laura să urcați în cameră.
Și de acolo a putut trimite mesajul de pe mobilul Laurei.
Tocmai ce mi-a trimis un mesaj de pe mobilul tău.
V-a trântit la pământ, lăsându-vă în stare de inconștiență, ca să vă scoată din luptă
Adrian?
Și să execute crima perfectă.
De-a fost așa, Tomas Garrido a trebuit doar să pregătească terenul ca să vă incrimineze
și să dispară urmând ruta trasată de soția sa.
A lăsat banii ca să vă incrimineze,
a adus înapoi în cameră mobilul Laurei...
și s-a asigurat că vor fi găsite amprentele dumneavoastră
pe arma cu care a fost comisă crima.
Bună. E totul în regulă?
Bine, nu a ieșit nimeni de aici.
Alo?
- Bună seara. - Bună seara.
- Unde s-au auzit zgomotele? - Într-un apartament. 715.
Dați-vă la o parte. Dați-vă vă rugăm la o parte!
Poliția!
Deschideți ușa.
Toată lumea afară!
Chemați-i pe cei de la medicină legală.
Băieți, trebuie să anunțăm medicina legală. Am dat de un cadavru.
Mama băiatului a constituit motivul pentru care am fost atrași la acel hotel.
Singurul lucru pe care a trebuit să-l facă a fost să-și ajute soțul să se evaporeze
din cameră pentru ca eu să par vinovat.
Poliția nu a făcut niciodată legătura între ea și dumneavoastră,
pentru că Felix a reușit să vă facă numele să dispară din dosarul cazului fiului ei.
Scuzați.
Spune-mi.
E confirmat?
Sută la sută?
Bine, de acord. Mulțumesc.
Martorul procuraturii?
Încă nu-i cunoaștem numele, dar știm deja cine este.
Șoferul acelei mașini.
- Asta ne obligă să gândim rapid. - Da, și de asemenea certifică că m-am ars.
Nu complet, dacă faceți întocmai ce vă spun.
Să presupunem că nu v-ați aflat la cabană cu amanta dumneavoastră
în ziua producerii accidentului.
Ați fost în Paris, așa cum indică alibiul dumneavoastră.
Laura a fost cea care a închiriat-o, în registre apare doar numele ei.
Prin urmare, nu ați fost prezent la accidentul
soldat cu moartea lui Daniel Garrido.
Bună?
Nr-ul de înmatriculare al mașinii și celelalte probe sunt circumstanțiale.
Și-n virtutea logicii, Laura a fost cea care a executat planul,
ca să însceneze fuga băiatului din cauza delapidării.
Trebuie să-l convingem pe judecător
că dumneavoastră ați fost o victimă-n plus a Laurei.
Și c-ați sfârșit prin a vă afla în acea cameră de hotel
pentru că ea v-a cerut ajutorul.
Poate că nu știați nimic de Daniel Garrido până în acel moment
și că tatăl vă acuză pe nedrept de dispariția lui.
Vreți să mă transformați în victima Laurei.
Singura piesă care ne lipsește...
e cum să o relaționăm în mod direct cu cadavrul lui Daniel.
Spuneți-mi un lucru: cum vă gândiți s-o faceți?
Trebuie să ascundem un obiect de-al Laurei în mașina scufundată.
Trebuie s-o incriminăm numai pe ea pentru dispariția lui Daniel.
Unicul dumneavoastră delict...
va fi tăinuirea datorată mustrărilor de conștiință.
Unde l-ați îngropat?
Vom localiza cadavrul în mod anonim.
Dumneavoastră nu va trebui să recunoașteți nimic.
Însă fără cadavru, nu există delict. Și fără delict...
nu există nicio modalitate de a convinge jurații de faptul că crima Laurei Vidal
nu a fost o crimă pasională.
Ne vom apropia de adevăr exact atât cât e nevoie ca dumneavoastră să nu vă ardeți.
Cum n-am să mă ard, dacă cartea cea mai importantă o are procuratura?
Bună. Bună.
Șoferul mă va plasa la locul producerii accidentului.
- Felix l-a căutat ca să-l neutralizeze. - Procuratura n-are niciun martor.
- Ce spuneți? - Nu s-a întâlnit nimeni cu judecătorul.
A fost o născocire de-a mea căreia i-am dat treptat o formă
cu detaliile pe care mi le-ați furnizat.
Ați făcut mișto de mine?
De ce nu mi-ați spus adevărul de la început?
Ca să văd dacă erați capabilă să-l evaporați pe Tomas Garrido din cameră.
Am știut întotdeauna că el era vinovatul.
Și nici nu mi-a fost greu să descopăr că soția lui lucra la hotel.
Și de ce ați așteptat ca eu să vă spun asta?
Ca să mă asigur că-mi pot lăsa viața în mâinile dumneavoastră, doamnă Goodman.
Unde l-ați scufundat?
Aici e locul unde l-am scufundat.
Trebuie să vă mai povestesc ceva.
Noi credeam că murise, vă jur.
Laura împinsese totul atât de departe, încât nu mai exista cale de întoarcere.
Dacă poliția l-ar găsi pe băiat, autopsia m-ar da de gol.
Trebuia să m-asigur că dumneavoastră mă veți ajuta să evit acest lucru.
E datoria mea să vă scap de închisoare, dar nu vă voi salva de la a fi ceea ce sunteți.
Un gunoi, domnule Doria. Și-o să-nghițiți să v-o spun pentru că o meritați.
Ascultați-mă, băiatul era deja mort fără să fie mort.
A trebuit să decid într-o fracțiune
de secundă.
Nu vă mai mințiți pe dumneavoastră înșivă. Sunteți... un asasin!
Mă puneți din nou la încercare, așa este?
Ca să-nvăț să suport atacurile procurorului, asta e?
Ceea ce mi-ați povestit schimbă totul.
Acum sunteți la mâna mea.
Mi-ați spus suficient încât dacă-i trimit această informație judecătorului,
veți fi terminat! Nu puteți face asta!
Mă auziți? Nu puteți face asta.
Asta, este ceea ce caută procurorul.
Disperarea dumneavoastră. Și ia uitați ce ușor mi-a fost s-o provoc.
Vreți să mă insultați? Dați-i drumul. Și asta dorește-n mod sigur procurorul:
să iasă la iveală imbecilul arogant pe care-l purtați în suflet.
Ajunge!
Dumneavoastră nu vă aflați aici ca să mă apărați?
Atunci, apărați-mă.
N-am să-i permit cazului dumneavoastră să-mi păteze dosarul profesional în ultima zi.
Începând de acum vom face lucrurile așa cum cred eu de cuviință. Și pentru asta trebuie
să fiu sigură că nu mai există și alte situații nerezolvate
în povestea dumneavoastră.
- Nu există. - Nu există?
Nu, nu există.
Eu cred că încă mă mai utilizați.
Că testați pe mine versiunea denaturată a evenimentelor
ca și cum aș fi păpușa dumneavoastră.
Și ce nu vi se pare în regulă?
E adevărat că totul s-ar fi putut petrece întocmai cum ați spus.
Dar ce s-ar întâmpla, dacă nu ați fost dumneavoastră
cel care a încălcat promisiunea de a nu se mai vedea,
ci Laura?
Se poate știi ce ai făcut pentru ca poliția să creadă că Daniel Garrido a fugit?
Te aștept peste 4 ore în barul de vizavi de poligonul pentru mașini dezasamblate.
Bine.
- Să nu întârzii. - Bine, bine. Da, da. Am să fiu acolo.
...a deturnat mici sume de bani din conturile clienților săi
cu puțin înainte de a dispărea...
Și dumneavoastră ați fi putut să rămâneți cu obiectele băiatului.
Adrian, ce-nseamnă tot lucrul ăsta?
Portmoneul flăcăului.
I l-am luat înainte de a-l băga-n portbagaj.
Pune un preț.
Și ați dispus întotdeauna de mijloacele și contactele necesare,
ca să schimbați cursul evenimentelor,
fără a lăsa urme care să arate înspre dumneavoastră.
Mă ocup eu.
Asta-i fals.
- N-o puteți dovedi. - Nici dumneavoastră contrariul.
Haideți să privim totul pe dos.
Bună.
S-ar potrivi piesele puzzle-ului,
dac-ați fi dumneavoastră cel care a avut inițiativa în toate?
- Ce faci? - Sun la poliție.
Ascultă-mă. Nu a fost vina noastră, ci a nenorocitului de cerb.
Da' ești nebun?
- Și dac-a văzut ceva? - Nu, n-a văzut nimic!
- Trebuie să ne descotorosim de el. - Ce?
Și dac-a fost Laura Vidal cea care s-a văzut târâtă
într-o situație limită imposibil de controlat?
Conform acestui raport medical,
amanta dumneavoastră suferea de crize cronice de anxietate
după revenirea din presupusul său voiaj la Paris.
Până și cineva atât de lipsit de suflet ca ea ar fi putut să clacheze.
Asta e exact ceea ce nu mi se pare că se potrivește, domnule Doria.
Că ea ar fi cea care a instigat totul,
ar întări ideea că dumneavoastră l-ați fi salvat pe acel băiat.
Și totuși, dumneavoastră l-ați înecat.
Poliția organizează un dispozitiv de căutare a lui Daniel Garrido
Părinții se tem că nu a fost o dispariție voluntară
Și ea a fost cea care a îndurat această povară pe conștiință.
Care a distrus-o încetul cu încetul.
...tocmai ce i-a fost acordat premiul european pentru omul de afaceri al anului
până când probabil a înțeles că există doar o singură cale pentru a-și recupera
demnitatea.
Nu mai putea să le aducă înapoi fiul acelor sărmani părinți.
Dar însoțitorul meu era acolo...
Însă exista într-adevăr ceva ce putea să facă...
să le povestească adevărul.
Spune-mi...
Daniel...
Așa că a stabilit o întâlnire cu ei în hotelul unde lucra mama băiatului.
Un loc izolat, unde să-și poată duce la bun sfârșit planul.
S-a deplasat singură la Bierge și a străbătut valea.
Iar când ajuns la gara din fața hotelului...
v-a sunat de la un telefon public ca să nu suspectați nimic.
Există cineva care știe ceva.
V-a făcut să credeți că acel șofer văzuse ceva.
...atunci de ce naiba răspunzi la apel?
Că o localizase și c-o șantaja.
A fost modalitatea ei de a-i recompensa pe acei sărmani oameni pentru pierderea lor.
Ea nu avea curajul de a mărturisi totul cu mâinile goale.
Odată ajunsă în camera de la hotel, a trebuit doar să aștepte
și îi dădu curs celei de a două părți din plan.
Și-a programat un mesaj pe propriul mobil ca măsură de protecție.
Laura știa că dumneavoastră veți refuza să mărturisiți.
Pentru că pe dumneavoastră vă interesează un singur lucru: dumneavoastră înșivă.
Așa că s-a asigurat să nu vă vadă nimeni sosind în camera unde ea vă aștepta.
Însă Laura deja trecuse de un punct care nu-i mai permitea să se-ntoarcă înapoi.
Iar când v-a povestit ce dorea să facă, dumneavoastră v-ați pierdut cumpătul.
Și când ați primit mesajul programat, ați înțeles
c-ați căzut în cursa pe care ea v-o întinsese.
Și rezervarea e făcută pe numele tău.
O să le dăm banii ăia...
ai să le povestești unde le-ai îngropat fiul
și ne vom preda la poliție...
Adrian.
Nu mai există cale de întoarcere.
Eu n-am omorât-o... și niciodată n-am să declar asta
în fața unor jurați, mă auziți? Niciodată!
Ați ucis-o ș-ați rămas blocat într-o încăpere din care era imposibil să evadați.
Bună. E totul în ordine?
V-ați gândit că acel mesaj putea să vă fie util...
și ați căutat elementele pe care să vă bazați rocambolesca teorie.
Poliția!
Sunteți bine?
Poliția!
Foarte bine. Vrei să jucăm? Atunci, să jucăm.
De ce Tomas Garrido și soția lui nu au vorbit?
Dacă Laura le-a dat întâlnire ca să le spună adevărul, de ce nu l-au relatat poliției,
spuneți-mi? Acești părinți știu că dumneavoastră
nu le-ați dezgropa nicicând fiul că să vă incriminați singur.
Că fără cadavru... e foarte dificil să fie dovedită crima.
Și mai știu și că sunteți capabil de orice lucru ca să scăpați de acuzații.
Inclusiv să le aruncați lor în cârcă moartea amantei dumneavoastră.
Veniți cu mine.
A doua fereastră din dreapta de la penultimul etaj.
Uitați-vă bine...
domnule Doria.
Tomas Garrido a-ncetat să mai creadă în poliție de mult timp.
Și de atunci... v-a urmărit ca să-și facă dreptate singur și să vă pedepsească.
Presupuneți lucruri pe care nu le puteți ști.
Despre Tomas Garrido
știu mai multe decât credeți. De ce?
Sunteți foarte inteligent. Faceți un efort.
Doresc un răspuns.
Când Tomas și soția sa au ajuns la hotel... și au aflat de moartea Laurei...
au înțeles ceea ce se petrecuse.
Cu siguranță au studiat posibilitățile de care dispuneau
și-au avut îndoieli legate de ceea ce să facă.
Dar fără încredere-n justiție, ce le mai rămânea?
Să-și monitorizeze inamicul și să aștepte.
Le rămânea să vă monitorizeze pe dumneavoastră.
Tomas Garrido s-a transformat în umbra dumneavoastră din umbră.
A localizat un apartament gol în fața clădirii în care locuiți
și s-a descurcat ca să-l ocupe în mod anonim.
Și de atunci...
v-a avut pe dumneavoastră și pe oricine se apropia de dumneavoastră în vizorul lui.
Orice întâlnire, orice conversație,
orice mișcare făcută pentru a elibera apartamentul,
Tomas Garrido a fost prezent la ele pentru a trage foloase de pe urma lor.
Și bineînțeles a ajuns și la mine.
Cine era acel bărbat și ce făcea în fața biroului meu?
Am înțeles că ajunsese până acolo urmărindu-l pe Felix.
Așa c-am pus pe cineva să-l urmărească ca să-l monitorizez eu pe el.
Tatăl băiatului a fost cel care v-a adus până la mine și nu invers.
El v-a oferit firul pe care să-l urmăriți ca s-ajungeți până la Daniel Garrido.
Această fotografie demonstrează că totul se putea întâmpla întocmai cum îmi convine mie.
Continuați să nu ascultați și să nu fiți atent la detalii.
- Mama băiatului a fost în cameră. - În acea zi nu era de muncă, tocmai ce
v-am spus-o. A venit la hotel cu soțul ei pentru că-și dăduseră întâlnire cu Laura.
Vă spun că această fotografie demonstrează că mama...
Această fotografie, domnule Doria, e falsă!
E trucată, e o făcătură!
Priviți ce se reflectă în oglindă.
Iar acum, spuneți-mi:
Doriți ajutorul meu? Doriți ca judecătorul să creadă că nu sunteți un asasin?
Atunci, recunoașteți odată pentru totdeauna c-ați ucis-o pe Laura.
Am ucis-o.
Adrian, ești acolo? Ai telefonul mobil închis.
Sună-mă când ai să poți.
S-a produs un miracol pe care-l așteptam.
Vorbiți cu dumnealui, pare a fi important.
Zece minute de pauză și o luăm din nou de la capăt.
Cunosc deja strategia pentru apărarea dumneavoastră.
Stați liniștit.
Am să ies ca să-mi limpezesc mintea.
- Vreți o cafea? - Da.
O s-avem nevoie de ea, va fi o noapte lungă.
Bine.
Doamna Goodman.
Mulțumesc.
- Felix? - Te-am tot sunat.
- Mi s-a oprit mobilul. Ce se-ntâmplă? - L-am găsit.
Tu nu te-ai aflat niciodată pe acea șosea.
Putem s-avem încredere-n el?
În totalitate.
Cum merge cu Virginia Goodman?
A trebuit să-i povestesc totul.
- Totul? - Totul.
Și cum te simți?
Aveai dreptate.
E foarte bună.
Putem s-avem încredere-n ea.
Ascultă, ce era toată treaba aia cu procuratura?
Cu zgomotul de la avion nu te-am putut auzi.
Nimic, nimic, nimic. Nu-ți face griji.
Ce naiba a fost asta?
Felix, mă auzi?
Adrian, ești acolo?
Lasă-mă o secundă, te sun imediat.
Rahat.
LAȘ ASASIN DREPTATE IMPOSTOR ȘI AROGANT!
Nu a avut nimeni nicio întrevedere cu judecătorul.
Procuratura nu dispune de niciun martor.
Totul a fost născocirea mea căreia i-am dat treptat o formă
utilizând detaliile pe care mi le-ați furnizat.
Această fotografie demonstrează că...
Această fotografie, domnule Doria, e un fals!
E trucată, e o făcătură!
Presupuneți lucruri pe care nu le puteți ști.
Despre Tomas Garrido,
știu mai multe decât credeți. De ce?
Sunteți foarte inteligent. Faceți un efort.
Soția mea și cu mine știm că fiul nostru e mort!
Dorim doar să-l găsim ca să-l îngropăm și să se odihnească în pace.
Fără încredere-n justiție, ce le mai rămânea?
Să-și monitorizeze inamicul și să aștepte.
Așa ne-am cunoscut, știți? Într-un grup la teatru.
Mi-ați spus suficient încât dacă trimit aceste informații unui judecător,
veți fi terminat!
Acum sunteți la mâna mea.
Adrian, ești acolo? Ai telefonul închis.
E totul sub control.
Iar familia Garrido bănuiește
că vinovații sunteți dumneavoastră și amanta dumneavoastră.
Ea fiind moartă, le mai rămâne doar...
dumneavoastră.
Unde l-ați îngropat?
Nu va exista nici salvare fără suferință...
nici dumneavoastră nu sunteți mai deștept decât mine.
SONIA ȘI ALEX SOȚIE ȘI FIICĂ
Poliția. Spuneți?
Domnul Doria?
Mă numesc Tomas Garrido.
Sunt Virginia Goodman.
Sunt tatăl lui Daniel Garrido.
Doresc să vă povestesc adevărul legat de ceea ce i s-a întâmplat fiului meu.
Subtitrarea: Amos Klein (Subtitrări-noi Team)
Revizuire: muLineZu